Cesta za úspěchem volejbalového týmu na
Světové univerziádě v Číně
Úvodem
bych rád upozornil, že tento článek se nesoustředí pouze a jen na strohý
výčet faktů a událostí, které se staly na Světové univerziádě v Číně.
Skrze tento článek lze nahlédnout pod pokličku volejbalového týmu České
republiky, kde dostanete plnou porci zážitků z rozličných oblastí, hlavně
těch volejbalových. Budeme se snažit zachytit zejména jakýsi kolektivní
duch celého týmu a jeho vývoj při cestě za úspěchem na této proslulé
mezinárodní akci.
Příběh našeho týmu
začíná na ruzyňském letišti v sobotu 6.8.2011 ve čtyři hodiny odpoledne.
Celá výprava sladěna ve stejnokroji, obtěžkána zavazadly s průměrnou
hmotností o mnoho menší než je povolená hranice
(každý
přece počítá s nákupy). Vládne vcelku pozitivní nálada, i když slabší
povahy se lehce obávají dlouhého letu, který má trvat přes 20 hodin včetně
mezipřistání v Dubaji a v Bangkoku. Konečnou destinací pro přílet je Hong
Kong, odkud nás autobusy převezou přes hranice do Shenzhenu v Číně. Na
úvod je nezbytné představit všechny účastníky zájezdu, neboť následné
příběhy se budou odvíjet právě z jejich činů a skutků, ať už na hřišti,
nebo mimo něj.
Začněme od
kapitána Jakuba “Ryby” Rybníčka, též zvaného “srdcař”. Tento odborník přes
čaje, křížovky, pivo, horniny a minerály, je pomyslným základním stavebním
kamenem celého týmu. Jeho zkušenosti ze zahraničních lig jsou na hřišti k
nezaplacení, stejně jako jeho šikovná pravačka, která nad sítí přivádí
nejednoho blokaře k šílenství. Dále je tu nahravač Zdeněk “Handa” Haník,
kouzelník z Ostravy, pro účely turnaje také “jazzman”. Kreativita tohoto
volejbalového virtuóza nezná mezí. Z blokařů zde máme Vladimíra “Ládíka”
Sobotku, jinak také “ajťák”, což je expert přes počítače, elektroniku a
smečování do basketbalového koše, dále pak Michala “Čechyho” Čechmánka,
důvěrně přezdívaného “modýlek”, jenž svým přirozeným charismem pravidelně
zláká pozornost ženské části publika a svým výkonem pak i tu mužskou.
Výčet blokařů zakončuje Marek “Mára” Beer, alias “jeřáb”. Obrovitý,
sympatický volejbalista pravidelně zesměšňuje soupeřovy smečaře přídělem
bloků na jejich vrub. Až z Francie se k nám připojil Tomáš “Jumbo” Jambor,
neboli “všudybyl”, šikovný
a
hbitý nahravač, jenž spotřebuje na každý trénink minimálně 3-4 trička
vlivem výměny tepla s okolním prostředím. Na liberu nám hraje Jan “Jéňa”
Václavík, aneb “Frodo”, motorová myš týmu, vysavač, pracant a hecíř
předvádějící famózní obranné zákroky. Univerzál Jan “Krbič” Krba, jinak
též “joker”, dává své univerziádní přezdvívce rozhodně za dost. Neustálým
vymýšlením gagů a šprýmů podněcuje tváře spoluhráčů k úsměvu a vytváří tak
v kolektivu velmi dobrou náladu. Jeho tvrdá levačka pak čechrá soupeřovy
končetiny a nervy. Konečně se dostáváme i ke smečařům: Milan “Moňas”
Moník, jinak také “módní policie”, svalnatý sympaťák, na hřišti k
nezaplacení, maestro přes hudbu, rytmus a tanec. Jan “Kulíšek” Kuliha,
jinak i “lazar”. Mladý, talentovaný volejbalista s obrovským potenciálem,
hodný kluk a dobrák “od kosti”. Dominik “Domino” Fořt, také i “Cicero”,
přemýšlivý, odvážný hráč se smyslem pro kolektivní výkon. No a pak je tu i
moje maličkost, Martin “Bémík” Böhm, neboli “šmelař”. U kormidla je pak
trio Luboš Vašina, hlavní trenér, velký stratég a motivator, jenž doslova
s otcovskou péčí opět sestavil vyvážený a kompaktní tým, Aleš Hrab,
asistent trenéra, hlavní organizátor, přísný leč spravedlivý člověk pln
odhodlání k propagaci a prosazení našeho sportu na mezinárodní scéně, a
konečně i náš fyzioterapeut Milan Slavík, který kromě fyzického zdraví
pozorně stráží i naší psychickou pohodu. Tito tři dávají našemu snažení
směr a korigují intenzitu (jsme přece jen veselá bandička, která občas
nutně potřebuje uslyšet “šlehnutí biče” nad hlavami).
To
by bylo k prezentaci našeho týmu. Nyní už se nacházíme v letadle na dlouhé
cestě za kvalitním sportovním výkonem a potažmo i výsledkem. Po dvou
mezipřistáních v Dubaji a Bankoku, které jsme si povětšinou zpříjemnili
pobytem v kantýně, se konečně dostáváme do velkolepého Hong Kongu, kde se
pomalu rozkoukáváme a masírujeme oteklé končetiny po cestě. Do Shenzhenu
už to byla slabá dvouhodinovka, což bylo vzhledem k předchozímu maratonu
zanedbatelné. Příjezd do vesnice se neobejde bez důkladných kontrol při
vstupu. Čínani nás zběsile objíždějí detektory kovu a alkoholu. Nic.
Konečně jsme vpuštěni do vesnice, kde vzápětí usínáme spánkem
spravedlivých…Druhý den ráno obletujeme vesnici, obdivujeme širokou škálu
mořských “oblud”
v místní jídelně, nutno přiznat i pokukujeme tu a tam po ostatních
národech, zejména po ženském osazenstvu, ktéréžto následně podrobujeme
drobnohledu. Prvních několik dní nám nedělá dobře všudypřítomná vlhkost a
vysoká teplota, což se potvrzeno i počtem propocených triček za den.
Zaujalo nás také množství bizardních povolání, které se v Číně vyskytují.
Zavedli jsme si proto seznam TOP 5 profesí v Číně. Tato povolání jsou
navíc často vlivem velkého počtu obyvatel zdvojena či ztrojena. Těmto
lidem říkáme “stíny”. Jsou to Číňani, kteří pouze kopírují pohyby a gesta
svých originálů, avšak bez mluveného slova. V našem seznamu dominuje zírač
na prázdnou halu, dopravní kužel, hlídač stromu, stín držiče výtahu a
třeba stín stína nosiče výstražné tabule, kterou se nikdo neřídí, apod. V
týmu se také postupně vytvářejí společné, zdánlivě nenápadné rituálky,
jako například popíjení vítězného ledového čaje, nebo třeba volba vítězné
písně včetně obřadního tance.
Následujících několik dní jsme se potřebovali dostat do tempa a herní
pohody, proto nám trenér naordinoval kromě tréninků i dva přípravné
zápasy: se Švédy a s Kanadou. Kanada měla být první. Na minulé univerziádě
to byl prakticky její národní tým a hráli velice dobře, proto jsme s
napětím očekávali, jaká monstra vstoupí do haly. Vyrovnanému klání
nescházelo drama ani náboj a nakonec se český výběr raduje z prvního
vítězství v poměru 4:1 na sety. Druhým oříškem v cestě byly “blonďáci” ze
Švédska, vysocí a hezcí. Bohužel pro ně jsme si na nich smlsnuli 4:1 a
Krbič poslední tvrdou smečí na soupeřovu polovinu se slovy “Papej, papej
!” ukončil klání.
Před
vylíčením naší cesty skrze základní skupinu nutno ještě vysvětlit
několik pojmů a skutečností:
Za prvé:
ve volejbale znamená slovo “josá” něco jako “ano”. Tento výraz se
používá při úspěšném úderu na soupeřovu polovinu. Existují dále různé
modifikace tohoto slova, např. “jos”, “asá”, “jasá” a podobně.
Za
druhé:
Kolektiv mladých volejbalistů, asi stejně jako každý sportovní kolektiv
na zemi, má své specifické narážky, vtípky, gagy a hlášky. Tyto události
nelze racionálně smýšlejícímu člověku stojícímu mimo tento kolektiv
jakkoliv rozumně vysvětlit. Paradoxně ale tyto zdánlivě nesmyslné řeči
vytvářejí jakousi duši kolektivu, zejména na krátkodobých akcích jako je
i Světová univerziáda.
Za
třetí:
Imhotep je egyptský kněží za faraona Tutanchamona spousty let před
kristem (alespoň si to myslím). Uměl si získat své příznivce příslibem
moci, slávy a uvedl své následovníky do stavu hypnózy. Ti ho pak slepě
následovali a podrobovali se jeho příkazům za neustálého opakování slov:
“Imhotep, Imhotep !”
Za
čtvrté:
Sousloví “Papej, papej !” vyjadřuje v podstatě oslavu úspěšného bodu se
zdůrazněním potupy soupeře.
Za páté:
Máme velmi složitý a promyšlený pokřik, kterým se snažíme zastrašit
soupeře před zápasem nebo v timeoutu a zároveň se skrze tento pokřik
snažíme načerpat kolektivní a individuální sebevědomí na další úspěšné
výměny a celkový úspěch naší společné mise. Tento pokřik nás provází
skrze celý turnaj a zní: “ÁÁÁBŮŮŮ !!!”.
To
by bylo jen k základnímu pojmosloví. Je nutné mít alespoň elementární
znalost těchto pojmů, jinak by si čtenář mohl myslet, že jsme spíše než
studenti vysokých škol utečenci odněkud z blázince.
Základní
skupina
Na první ostrý zápas ve skupině jsme vyfasovali ropné
magnáty ze Spojených Arabských Emirátů. Výprasku Arabové vzdorovali vždy
jen úvodních pár balonů v setu, pak už jim nepomohla ani luxusní auta
značky Bentley a Porsche zaparkovaná před halou. Ačkoliv náš předvedený
výkon nebyl zdaleka ideální, úvodní krok jsme ve skupině zvládli úspěšně
3:0.
Jako druzí soupeři se nám postavili opálení sympaťáci z
Mexika. Vlivem mírné nadváhy soupeřova nahravače se nám dobře smečovalo z
hlavního kůlu, avšak jejich ostatní hráči byli skokansky velmi dobře
vybavení a tak jsme poslední set zachránili v koncovce 30:28 a zvítězili
jsme opět 3:0.
Třetím soupeřem byli Spojené Státy Americké. Dovolím si
tvrdit, že tento zápas splňoval i kritéria přísného diváka a zaujal
všechny nejen v hale, ale i u televizních obrazovek na programu Eurosport
2. Drama až do tiebreaku, každý set o dva body v koncovce, strhující
výměny, tvrdé údery, razantní servisy, mazané nahrávky, vysoké bloky,
zkrátka vše, co má správný kvalitní výkon dvou vyrovnaných soupeřů
obsahovat. Náš tým se vydal ze všech sil a v tiebreaku jsme zvítězili 3:2.
Neuvěřitelný výkon předvedl zejména kapitán Ryba a nahravač Handa. S
pokřikem “asá”, jenž zněl při odjezdu z haly celým autobusem, jsme se
loučili s Američany a jejich vysokým sebevědomím. Mám-li z celého zápasu
vypíchnout momentku, vybavuji si, jak Moňas chytrým úderem v tiebreaku za
vypjatého stavu vytloukl soupeřovy bloky a na naší lavičce se rozhořely
emoce, hráči vyhazovali láhve od pití do vzduchu, napodobovali způsob
vytlučení bloku a rozhazovali oblečení po hale až je musel pomezní
rozhodčí okřiknout. Byli jsme v tu chvíli dozajista za blázny, ale za
blázny, kteří jdou krok za krokem vstříc vítězství.
Čtvrtým soupeřem bylo překvapivě silné Thajsko. V tomto zápase se
nám poprvé zjevil Imhotep. Tento vtípek, jenž postupně vzniknul v šatně,
hned vysvětlím. Po zápase s USA jsme byli se silami na dně a hned druhý
den nás čekalo Thajsko, pak další den zase Turecko. Proti Thajsku jsme
začali neštastně, soupeř nás přehrával. První set jsme však jako zázrakem
otočili a vyhráli v poměru 25:22. Sled snad pěti náhodných balonů
rozhodnul o našem vítězství v první sadě. Od té doby jsme začali
kolektivně “vzívat” Imhotepa, který nám měl přinést další štěstí do
vypjatých koncových bodů a stavů. Tento náš “na hlavu postavený nesmysl”
měl prazvláštní funkci na naše unavené organismy, jakýsi pocit kolektivní
sounáležitosti a společného ducha týmu. Jako bychom jeden druhému říkali
“pojď, my víme, že už nemůžeš, odevzdej všechnu sílu, kterou máš,
kolektivu a společně dokážeme zvítězit”. A taky že ano. Thajci jeli do
vesnice s prázdnou a my oslavovali vítězství 3:1. Hurá. A osmička je
jistá. Teď ještě znemožnit kousavé Turky, abychom šli do čtvrtfinále z
prvního místa a vyhnuli se tak favorizovaným Rusům.
Poslední zápas ve skupině: Turci. Zde v Číně se jim až
tak úplně nedařilo, ale na náš tým se dobře připravili. Po prvních dvaceti
minutách vedla turecká horda 1:0 na sety a i ve druhém setu jsme dlouho
prohrávali. Po vydatné porci zápasů jsme sotva stáli na nohou. Trenér nás
burcoval a my se pomalu dostávali do zápasu. Opět jsme požádali Imhotepa o
pomoc. Tentokrát se výrazně zasloužil o naše vítězství v tiebreaku 3:2.
Večer jsme mu také poděkovali a obětovali třetinku piva na jeho oltář (což
v podstatě znamená, že jsme to pivo slavnostně vylili na trávník ke stromu).
Může se zdát, že celá naše doposud úspěšná mise se nese v
odlehčeném a uvolněném duchu a není to ani daleko od pravdy. Nicméně jen
skrze tuto lehkost a uvolněnost jsme schopni předvádět kvalitní
sportovní výkony na hranici svých možností a vítězit s lepšími soupeři.
Nyní nás ve čtvrtfinále čeká silná Ukrajina, tak nám držte palce a
pěsti, ať se protlačíme do boje o medaile.
Martin Böhm
Tiskový mluvčí a právní
poradce volejbalového týmu
Statistické informace o družstvu:
V základním papírovém výběru hráčů pro nominaci na univerziádu bylo
52. Na první soustředění bylo pozváno 16 hráčů.
Družstvo mělo před odletem tři soustředění (Nymburk a 2x Svitavy) a
dva přípravné turnaje v antukové lize.
Na turnaji v Pecce se umístilo družstvo na pátém místě a zajistilo si
bodově účast na finálovém turnaji v Českých
Budějovicích.
Na Finálovém turnaji M-ČR ve volejbale na antuce skončil akademický výběr
ba 2. místě. Družstvo odehrálo celkem 11 zápasů na antuce.
Jediný přípravný zápas odehrálo družstvo na posledním soustředění ve
Svitavách s extraligovým Brnem, kde vyhrálo 4:1.
Po příletu do dějiště mistrovství byli odehrány dva přípravné zápasy,
a to s družstvem Kanady (2. místo na univerziádě v Bangkoku) naším
vítězstvím 4:1 a Švedsekem v poměru 4:0.
Zápasy základní skupiny:
CZE – Spojené Arabské Emiráty 3:0 (25:19, 25:18, 25:20)
čas: 72 minut
papírově nejslabší tým skupiny
CZE – Mexiko 3:0 (25:19, 25:18, 32:30) čas: 88
minut
soupeř výborných kvalit vysocí a skákavý hráči
CZE – USA 3:2 (25:23, 25:23, 23:25, 25:27, 15:13) čas:
122 minut
favorit nejenom naší skupiny, ale i celé soutěže, vynikající televizní
utkání
CZE – Thajsko 3:1 (25:22, 23:25, 25:20, 25:20) čas: 99
minut
největší překvapení turnaje, skokansky a technicky velice vybavení
volejbalisté
CZE – Turecko 3:2 (22:25, 25:18, 23:25, 25:15, 15:11)
čas: 114 minut
vítěz univerziády z Bangkoku nepotvrdil své ambice na letošní
univerziádě
Na 26. Letní světové univerziádě v Čínské Shenzhenu se účastní
téměř 13.000 účastníku ze 152 zemí. Česká výprava je historicky
nejpočetnější se 181 účastníky v 16 druzích sportu.
Lubomír Vašina
Hlavní trenér družstva
![](Pozor%20mokra%20podlaha_small.jpg)
|