Vzpomínky na
železničářskou dechovku
(4. část) |
Berlínští hostitelé nejen že čekali na naše koncerty ale zajistili pro nás program. Třeba "Keslbuntes", návštěvu ZOO i výlet k berlínským jezerům. Tam jsme odešli na výšinu k velké restauraci. Zahrát přímo u restaurace vylučujeme, odcházíme asi o 80 metrů níž a hrajeme řízný pochod. Co jsme však spatřili: šarmantní číšnice s kolegou nám nesou tác plné piva. Samozřejmě, že jsme poté na lodi vyhrávali s potěšením nad všímavostí Berlíňanů. Pěkná je též vzpomínka na zpáteční cestu domů. Zavedli nás do Chotěbuzského skanzenu. při projížďce lodí jsme obdivovali lužické chalupy i krásná krojovaná děvčata, potomky našich spoluslovanů. Co se týče stravy byla štědrost pořadatelů o náš kolektiv vzorná. Snídaně byla u švédských stolů, oběd i večeře též vynikající. jednou u snídaně jsme byli překvapeni, že z rádia slyšíme "Škoda lásky". Zpozorníme. Říkáme: "Ti to hrají zrovna jako my". Je nám vysvětleno že to je záznam naší včerejší produkce. Jeden večer vždy byl připraven k tanci, abychom se potěšili v jejich společenství. jednoho večera nás kapelník Jan Škeřík vyzval k návštěvě berlínské televizní věže, abychom mohli obdivovat krásu osvětleného města. při pohledu z věže nás kapelník upozornil: "Vidíte tu dlouhou bílou čáru? To je Berlínská zeď, ostuda dvacátého století. Ještě že to žádný ze Stasi neslyšel, ale i v Čechách to nikdo neřekl. Díky za to, že toto dílo pak po několika letech zmizelo.... Tehdy nebyl přechod přes státní hranici vždy bez problémů. Stalo se, že při prohlídce u pana Jardy Kubáska zjistili prošlý pas. Celník řekl: "Tak pane inženýre, buď se vrátíte domů, nebo vám prodloužíme platnost o 3 dny, ale pak bude doklad neplatný. Víme, že jste v kapele nepostradatelný a my nechceme zrušit vaše koncertování". jindy zase odvedli naše zpěvačky na celnici k prohlídce. Ale to bylo asi jen proto, že se jim líbily. Nejlepší přechod přes hranice byl s nastoupenou hudbou a zahráním řízného pochodu. Tak se prohlídka nekonala. Díky, že nyní prohlídky zmizely a že někdy ani nevíme, že jsme přejeli hranici a jsme v jiném státě. Jaroslav Doležal |