Před 75 lety....
Hlavní nápor sovětských vojsk směřoval v roce 1945 přes polské a pruské
roviny k řece Odře a na Berlín, ale na československém území se Rudá
armáda objevila v podstatě až v březnu a dubnu a to na severu Ostravskou
operací a z jihu ze slovenského území ve směru na Brno. Zvláště na
přístupech k Brnu probíhaly tvrdé a urputné boje (Ořechov). Jednalo se o
jednotky 2. a 4. Ukrajinského frontu na sovětské straně a na straně
německé o trupy patřící k armádní skupině MITTE, které v české kotlině
velel polní maršál Schorner. Německá vojska ustupovala západním směrem
hlavně přes Českomoravskou vysočinu směrem k Plzni.
Německá okupační správa začala již počátkem dubna 1945 budovat převážně s
civilními organizacemi na hlavních komunikacích dřevěné protitankové z,
tarasy. Tehdy byly mezi obyvatelstvem nazývány barikádami. Ve volném ternu
se nacházelo málo míst pro jejich umístění, protože se daly objet, zato
byly velmi účinné v městské zástavbě. Nejinak to bylo i v České Třebové,
která byly na západním směru 4. Ukrajinského frontu postupujícího od
severu Moravy přes Olomouc, Šumperk a Svitavy na západ. V jeho formacích
byly 60., 38., 1. gardová a 18.armáda. (V rámci této armády útočil i l.čs.
armádní sbor). Uzávěry silnic měly maximálně ztížit postup sovětských
vojsk a měly být aktivovány ihned po průchodu posledních vlastních
jednotek.
Již od března 1945 bylo českotřebovské nádraží přeplněno vojenskými
transporty se vším možným nákladem, od vlaků muničních až po vlak
lazaretní. Městem procházela důležitá silnice /nyní I/14/ Svitavy - Č.
Třebová - Ústí nad Orlicí - Vamberk, na kterou byla napojena i okresní
silnice od Lanškrouna. Navíc z města vedla silnice na jihozápad ve směru
na Litomyšl, Vysoké Mýto a Chrudim.
Proto bylo v ulicích města vytipováno celkem 9 míst vhodných pro stavbu
uzávěr. Byla to místa úzká, mezi domy, která nešla žádným způsobem
objet. V případě aktivace uzávěr by došlo k dopravnímu kolapsu ve městě,
pokud by se nevyužilo možnosti objetí úzkými ulicemi a to jen za asistence
místního obyvatelstva.
V České Třebové byly použity dva druhy silničních uzávěr - první a
jediný byl stálý uzávěr, ostatní byly v pohotovostní poloze. Vždy šlo o
konstrukce z klád s výplní lomovým kamenem. V druhém případě byly
ulice přehrazeny palisádami rovněž vyplněnými lomovým kamenem. Nad
komunikací byly zřízeny rámy z klád, na kterých ležely v horizontální
poloze další klády určené ke shození do mezery v postranní palisádě a tím
k uzavření překážky. Znamená to, že uzávěry byly stále v pohotovostní
poloze s možností okamžitého uzavření dle momentální situace. Pro případ
plného uzavření pro silniční provoz byly po stranách u budov ponechány
jeden nebo dva průchody pro chodce.
Technické provedení: závěra byla řešena obecně tak, že byly do
mezery v palisádách svrženy z visuté konstrukce nad vozovkou připravené
klády, které spolehlivě průjezd po komunikaci uzavřely.
Byly používány smrkové kmeny o průměru od 25 cm do 40 cm. Průjezd
byl široký 450 cm, rám byl nad silnicí rovněž 450 cm, takže byl umožněn
průjezd jakýchkoliv vozidel. Právě pro tyto rámy byly použity klády o
průměru až 40 cm. Prvky pro uzávěru měly průměr cca 30 cm a délku 650 cm.
Palisády byly zapuštěny do hloubky 180 - 200 cm a nad terén vyčnívaly asi
230 cm. Délka palisády byla konstantní 660 cm, šířka pak odpovídala
místním poměrům. Vnitřek byl vyplněn záhozem z lomového kamene. Po obou
stranách komunikace byla palisáda uprostřed své délky asi na l metr
snížena na výšku pouhých 80 cm nad korunu vozovky a právě do tohoto ozubu
zapadly shozené klády s rámové konstrukce. Po aktivaci překážky byla tedy
silnice uzavřena ve výšce od 80 cm až po 220 cm, což žádný tank normálně
nepřejel. Je zajímavé, že počet klád na rámu nebyl konstantní, pohyboval
se od 2 x 6 kusů po 2 x 8 kusů.
Pro názornost jsem použil uzávěru postavenou v nynější ulici Dr. E.
Beneše, jejíž stavbu jsem jako kluk sledoval a v ní si taky s kamarády
hrál. Ale i tehdy došlo k sabotáži, uvnitř palisády byl totiž na kamenech
uložen exkrement. A já do něj samozřejmě při své smůle šlápl. Na ulici,
kde jsem bydlel, byly tyto uzávěry postaveny tři. Ve městě u katolické
fary byla Klácelova ulice uzavřena trvale uzávěrou srubového typu z klád
vyplněnou lomovým kamenem. U fasády domu byl průchod pro pěší. Je
zajímavé, že hlavní ústupový směr německých vojsk ve směru na Litomyšl byl
zcela volný bez jakékoli zábrany.
Stavba probíhala v dubnu 1945 a byla zadána českotřebovským stavebním
podnikatelům - firmě Rossler a Kudlík, Stavitel Duchoslav, Plašil a Brázda
Dokumentární fotografie napovídají, že mohla být vyhlášena i pracovní
povinnost, to vzhledem k oblekům osob s lopatami a krumpáči. Jeden z
prvních kroků po osvobození byla likvidace těchto silničních uzávěr a
uvedení stavenišť do původního stavu. Tyto uzávěry byly stavěny na mnoha
místech v české kotlině. Dochované fotografie ale dokazují, že překážky
neměly jednotnou dokumentaci, tedy vzhled, zřejmě se jednalo o projekty
samostatných skupin, byly různých typů a systémů. Základním nosným prvkem
by Id/ ale vždy palisády vyplněné kamenem s připravenými kládami pro ruční
zasunutí do připravených ozubů v palisádě. Byly zjištěny i mohutné dřevěné
válce /zřejmě vyplněné štěrkem/ v kombinaci s kládami.
Poslední německé jednotky opustily Českou Třebovou až 9.května 1945,
kdy skončila rozsáhlá evakuace čtyř místních škol, ve kterých byly
umisteny lazarety a kasárna. Proudy vojska směřovaly od Šumperka a
Lanškrouna směrem na Litomyšl a také ze severu od Ústí nad Orlicí. Spousta
motorových vozidel byla pro nedostatek pohonných hmot tažena. Za městem
bylo větší množství bojové techniky ničeno pancéřovými pěstmi. Na nádraží
byly m.j. i muniční vlaky. Ve směru na západ se nehnulo ani kolo, to už
českotřebovští železničáři dokázali zajistit. V osobním nádraží byl
umístěn i lazaretní vlak. 9. května navštívil Revoluční národní výbor na
radnici velitel lazaretního vlaku - rakouský lékař a oznámil, že velitel
muničních vlaků je chce vyhodit do povětří, nálože že jsou už připraveny.
Výbuchem by bylo zničeno nádraží, část města a samozřejmě i lazaretní
vlak. Členové Revolučního národního výboru - odešli na nádraží zabránit
hrozící
katastrofě. Všechny předešel velitel lazaretního vlaku, který
zpupného německého majora jednoduše zastřelil. Jeden ze železničářů, který
za 1. světové války dělal u sapérů pyrotechnika, nálože zneškodnil.
Velitel lazaretního vlaku obdržel různá potvrzení a byl mu umožněn volný
odchod. Asi v březnu 1945 ujel z třebovického nádraží německý vojenský
transport s tanky, byl nedostatečně zajištěn. Po šestikilometrové jízdě po
sedmipromilovém sklonu narazil před osobním nádražím do zarážedla na kusé
koleji a vykolejil. Hromadu tanků pak nakládal na nové plošinové vozy
parní železniční nehodový jeřáb českotřebovské výtopny.Spolu s
otcem jsme patřili ke stovkám vděčných diváků.
- První osvoboditelé - jako
průzkum - projeli Českou Třebovou v noci z 9. na 10. května 1945 a byli
to sovětští partyzáni. Pravidelné vojsko projelo až v poledních hodinách
10.května. Jedním prvních kroků vojenského velení ve městě bylo
zřízení nádražního velitelství a. komanda všepřítomné NKVD.
- Dokumentaci jsem vypracoval
dle svých klukovských vzpomínek, ale hlavně dle množství dokumentárních
fotografií z té doby. Samozřejmě jsem místa staveb situačně zaměřil a u
domů, kde byly pochybnosti, že mohly být postaveny až po válce, jsem
pátral v archivu stavebního úřadu.
Česká Třebová, 2008 - 2009 Oldřich Gregar
![](7H_20images/VALKA_Hyblova.jpg)
|